La lluita revolucionària del poble kurd
va guanyar l'atenció dels mitjans de comunicació en 2013,
després del triomf de la Revolució de Rojava
i el paper que van jugar les forces de defensa
en la derrota de Daesh,
també conegut com a Estat Islàmic.
No obstant això, aquesta lluita va començar en la dècada de 1970
en el nord del Kurdistan,
quan un grup d'estudiants i treballadors kurdes
es va organitzar per a lluitar per l'autonomia del Kurdistan,
ocupat per l'Iran, l'Iraq, Síria i Turquia.
La lluita en Rojava va cridar l'atenció del món
no sols per ser una lluita
entre forces populars d'autodefensa contra Daesh,
sinó perquè tenia dones lluitant en el front.
Les Unitats de Protecció de les Dones,
conegudes per la sigla YPJ,
van ser cobertes àmpliament pels mitjans de comunicació del món.
No obstant això, els mitjans corporatius
mai s'han interessat a aprofundir en la història
de com es van organitzar aquestes dones i amb quin propòsit.
El procés revolucionari al Kurdistan
té en el seu nucli
la revolució de les dones.
Estan presents des de la fundació del PKK,
el Partit dels Treballadors del Kurdistan.
Des de llavors, milers de dones s'han unit a la lluita,
donant lloc a la creació de moviments autònoms de dones i,
en 1993, a la creació d'una guerrilla
composta únicament per dones,
que donaria lloc al YPJ en Rojava.
La revolució de Rojava va internacionalitzar encara més
el moviment revolucionari kurd, i des de llavors
cada vegada més internacionalistes s'han unit a la lluita.
La revolució també va cridar l'atenció
de les potències hegemòniques de la modernitat capitalista,
que l'han atacada des del seu inici fins hui.
En 1999, les agències d'intel·ligència
dels Estats Units, Israel i Turquia van organitzar un
complot contra Abdullah Ocalan,
un dels fundadors del PKK i pare del
confederalisme democràtic.
El complot va culminar amb el seu segrest a Kenya
i la seua deportació a Turquia.
Ocalan va ser condemnat a mort,
que posteriorment es va convertir en cadena perpètua.
Des de llavors està reclòs
en total aïllament a l'illa de Imrali
i sota tortura psicològica
fins al dia de hui.
La criminalització del partit
i de la seua xarxa de suport no ha fet més que intensificar-se,
igual que els atacs interns i externs.
Des de 2015 l'Estat turc,
amb el suport militar-tecnològic de l'OTAN,
ha adoptat una postura més activa
i agressiva en tot Orient Mitjà i més enllà...
Erdogan i el règim de la coalició feixista
que ara governa Turquia
han passat a perseguir somnis expansionistes.
Des de llavors, s'han dut a terme quatre incursions en Rojava.
Turquia ha exercit un paper clau en els conflictes
entre Armènia i l'Azerbaidjan, Líbia,
Xipre, el nord de l'Iraq i en el sud del Kurdistan.
El pla turc
pretén abastar el sud del Kurdistan,
el nord de l'Iraq i Rojava, en el nord-oest de Síria,
per a guanyar nous territoris en la revisió
del Tractat de Lausana en 2023,
afegint aquestes regions al seu territori nacional
i apropiant-se dels seus recursos naturals,
essencials per a la decadent economia turca.
El 18 d'abril d'enguany,
l'estat feixista turc va tornar a atacar les regions de Zap i Avashin.
Des de llavors, els hevals han resistit durant aquestes dues setmanes.
L'estat turc torna a utilitzar armes químiques contra els nostres hevals.
I la gent de la diàspora, la comunitat kurda, internacionalistes
i revolucionaris han protestat contra aquesta ocupació,
una vegada més aquesta invasió de l'estat feixista turc.
En el mateix dia en què va començar l'operació en el
sud del Kurdistan, a les regions muntanyenques,
en Shengal, l'Estat iraquià també va atacar les posicions del YBS i del YJS.
I el poble de Shengal, la comunitat yezedi,
va jurar resistir els atacs... per a protegir la seua terra.
És important que la gent sàpia el que està passant ací al Kurdistan.
És important que la gent actue contra això:
Contra aquests atacs i l'ocupació, contra les
polítiques genocides de l'Estat feixista turc.
I volem fer una crida a todes internacionalistes, a lluites revolucionàries,
perquè siguen actius ara, per a 91
defensar la Revolució, per a defensar Kurdistan.
Així que m'agradaria fer una crida a totes aquestes persones perquè es rebel·len.